Bronze de Carmen Amaya (1966) als Jardins de Joan Brossa de Barcelona, de l'escultor Josep Cañas i Cañas (1905-2001) (2012) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (es) Carmen Amaya Amaya ![]() 2 de novembre de 1918 Somorrostro (Barcelonès) ![]() |
Mort | 19 novembre 1963 ![]() Begur (Baix Empordà) ![]() |
Sepultura | cementiri de Ciriego ![]() |
Activitat | |
Ocupació | cantant, balladora de flamenc, actriu ![]() |
Instrument | Veu ![]() |
Família | |
Cònjuge | Juan Antonio Agüero González ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Carmen Amaya Amaya (Barcelona, 2 de novembre de 1918. Begur, Baix Empordà, 19 de novembre de 1963) fou una ballarina i cantant de flamenc catalana.[1][2]
Era nascuda al desaparegut barri del Somorrostro de Barcelona, de família gitana i filla de guitarrista flamenc.[3] Va debutar en el flamenc amb només sis anys acompanyant el seu pare en locals públics de Barcelona. Va ballar des de molt jove amb reconegudes figures com Raquel Meller.[4]
Treballà en diverses pel·lícules, entre les quals destaquen: La hija de Juan Simón (1934), María de la O (1935-36) de Francisco Elías i La Casa de Troya (1936) de Joan Vilà i Vilamala i Adolfo Aznar (sense verificar). Los amores de un torero de l'espanyol José Díaz Morales (1945), Los Tarantos (1963) de Francesc Rovira i Beleta. Treballà amb diferents directors com Nemesio A. Sobrevila, José Luis Sáenz de Heredia o Luis Buñuel.
Formà el Trio Amaya amb els seus pares i germans i triomfà com a ballarina a Lisboa i Buenos Aires. L'any 1951 es va casar amb el seu guitarrista, Juan Antonio Agüero. La creació Bolero de Ravel va ser un dels seus millors espectacles on destaquen les seves contorsions i la duresa d'expressió de rostre i de cos.[5]